53.
(1) Noha békeidőben igazságtalan király volt, nem bizonyult rossz hadvezérnek,
sőt haditudományban felért volna az előző királyokkal, ha egyéb tekintetben
elfajzott természete nem homályosítja el ezt az erényét is. (2) Ő kezdte meg
a volscusok ellen az utána még 200 évig tartó háborút, és rohammal elfoglalta
tőlük Suessa Pometiát. (3) Miután az itteni zsákmány eladásából 40 talentum
ezüstöt szerzett, egy akkora méretű Iuppiter-templom terve fogant meg benne,
amely méltó az istenek és emberek királyához, a római birodalomhoz és magá¬
nak a helynek a fenségéhez; a zsákmányolt pénzösszeget tehát félretette a temp¬
lom felépítése céljára.
(4) Majd a szomszédos Gabii városa ellen indított háborút, amely tovább
tartott, mint gondolta; a roham hiábavalónak bizonyult, és mivel a falak köze¬
léből is visszaverték, le kellett mondania a város kiéheztetéséről is. Így aztán egy
rómaihoz legkevésbé méltó eszközhöz, a cselhez és csaláshoz folyamodott. 65)
Úgy tett, mintha felhagyott volna a háborúval, és a templom alapjainak leraká¬
sa és egyéb városi munkálatok kötnék le a figyelmét. Eközben három fia közül
a legkisebbik, Sextus a terv szerint Gabiiba menekült, és ott elpanaszolta, hogy
nem bírja tovább apja kegyetlenségét. (6) Gőgje az idegenek után most már
a tulajdon családját sújtja — mondta -—, idegesíti sok gyermeke, és a Curia kiir¬
tása után ugyanezt szeretné tenni családjával ; is, hogy ne hagyjon hátra egyetlen
utódot, egyetlen trónörököst sem. (7) Ő még el tudott menekülni apja fegyverei
és kardja elől, de csakis Lucius Targuinius ellenségeinél érzi magát biztonságban.
Tévedésbe ne essenek: Targuinius csak úgy tesz, mintha abbahagyta volna a há¬
borút, de az első adandó alkalommal rájuk támad, amikor nem várják. (8) Ha
pedig menedékért könyörgők számára náluk nincs hely — folytatta —, ő bejárja
egész Latiumot, a volscusok, az aeguusok és a hernicusok földjét, amíg olyan
emberek közé nem jut, akik tudják majd, hogyan védjék meg a gyermekeket
apáik kegyetlen és istentelen kínzásaitól. (9) Ki tudja, hátha talál majd olyano¬
kat, akik bátor szívvel hadra kelnek, és fegyvert fognak a példátlanul dölyfös
király és páratlanul erőszakos népe ellen.
(10) A gabiibeliek, látva, hogy ha nem törődnek vele, haragra lobban és nyom¬
ban továbbáll, jó szívvel fogadták Sextust. Azt mondták, nincs mit csodálkozni
azon, hogy a király most már gyermekeivel szemben is úgy viselkedik, mint
honfitársaival és szövetségeseivel szemben; (11) kegyetlensége, ha már nem akad
más, végül önmaga ellen fordul majd. Örülnek — mondták -, hogy Sextus eljött
hozzájuk, és úgy vélik, nincs messze az az idő, amikor éppen az ő segítségével
Gabii kapuitól Róma falai alá helyezik át a háború színterét.