után megszemléli az elesett rómaiakat, látja, hogy mind arccal az ellenség felé
fordulva fekszenek. Ezután fosztogatás közben egészen Róma városa alá nyomul.
A senatus C. Fabriciust küldi el hozzá, hogy tárgyaljon a foglyok kiváltásáról.
A király hasztalan próbálja őt rávenni, hogy legyen hűtlen hazájához, majd
váltságdíj nélkül hazaengedi a foglyokat. Kineasz, Pürrhosznak a senazushoz
küldött követe azt kéri, engedjék be a királyt a Városba, hogy a békekötésről
tárgyaljon. Ugy döntenek, hogy a kérdést elnapolják, hogy a senazus nagyobb
létszámú ülésén tárgyalhassák meg. Ap. Claudius, aki vaksága miatt már régóta
nem vesz részt az állami tanácskozásokon, megjelenik a Curiában, és érvelésével
eléri, hogy Pürrhosz kérését elutasítsák.
Cn. Domitius, az első plebejus censor megtartja a tisztító szertartást és va¬
gyonbecslést; 287 222 polgárt vesznek számba.
A Pürrhosz ellen vívott újabb csata! kétes eredménnyel végződik.
A karthágóiakkal negyedszer újítják meg a szövetséget.
C. Fabricius consulhoz [278] egy szôkevény érkezik Pürrhosztôl, és felajänlia
neki, hogy megmérgezi a királyt. Fabricius visszaküldi a királyhoz, és feltárja
neki a dolgot.
Ezenkívül: győzelmek a lucaniaiak, bruttiusok, samnisok és etruszkok ellen.
Livius a XIII.? könyvben ezt írja: , Megmaradtunk volna a magánéletben."
XIV. könyv
Tartalmi összefoglaló (Kr. e. 278-272)
Pürrhosz átkel Szicíliába.
Csodajelek mutatkoznak; villámcsapás dönti le Iuppiter szobrát a Capitoliumon,
a fejét a haruspexek talaljak meg.
1 A 279-ben Asculumnál vívott csata híresült el ,pürrhoszi győzelem" néven.
? Egyes kiadóknál XIV. könyv szerepel.
3 A szovegésszefiiggés, amelyben a Livius-idézet található, a határozószók alakjairól szóló
fejtegetés — így az eredeti kontextus nemigen rekonstruálható.