a tarsaival, hogy Quintus Fabius consu/ parancsát hajtják végre. Másnap a tábort
athelyezték, Appius praetort pedig visszaküldték Rómába.
(10) Ettől kezdve a rómaiak sehol sem építettek állandó tábort. Fabius nem
tartotta hasznosnak, hogy a sereg egy helyen időzzön: mozgékonyabb és frissebb
lesz, ha állandóan menetel és változtatja a helyét. Meneteltek is, amennyit csak
lehetett így télvíz idején. (11) Aztán kora tavasszal otthagyta a II. légiót Clusi¬
umnäl, az egykori Camarsnäl,' parancsnoksägukat Lucius Scipio propraetorra
bízta, ő pedig visszatért Rómába, hogy a háborúról kikérje a senatus velemenyet.
(12) Lehet, hogy magától döntött így, mert a háború nagyobbnak ígérkezett,
mint a híre alapján gondolta, de az is lehet, hogy senazusi határozat rendelte
haza: a történetírók mindkét lehetőséget megemlítik. (13) Néhányan azt állítják,
hogy Appius Claudius praetor hivatta 6t vissza, aki — mint ahogy leveleiben is
állandóan tette — a senatus és a nép elétt igyekezett felnagyitani az etruszk ha¬
ború veszélyét, mondván: egy sereg és egy hadvezér nem lesz elég négy néppel
szemben; (14) akár mind összefognak ellene, akár erőiket megosztva folytatják
a háborút, mindenképpen az a veszély fenyeget, hogy egyetlen vezér nem tud
mindannyiukkal szemben helytállni. (15) Ő maga két római légiót hagyott ott,
Fabiusszal pedig még 5000 lovas és gyalogos sem érkezett. Véleménye szerint
Publius Decius consulnak a lehető leghamarabb tiszttársához kell vonulnia Et¬
ruriába, Samniumot pedig Lucius Volumniusra kell bizni. (16) Vagy ha a consul
inkabb a neki szant tertiletre akar menni, akkor Volumnius vonuljon a teljes
consul hadsereggel Etruriába.
(17) Bar a praetor beszéde a többségre nagy hatást tett, Publius Decius állí¬
tólag azt tanácsolta, hogy ne lépjenek semmit, hanem várják meg ezzel Ouintus
Fabiust, amíg vagy maga nem jön Rómába - ha a helyzet lehetővé teszi —, vagy
el nem küldi egyik /egazusát, (18) hogy tájékoztassa a sezazust, mennyire súlyos
az etruszk háború, mekkora seregre és hány vezérre van hozzá szükség.
26.
(1) Fabius Rómába visszatérve a senazus és a nép előtt egyformán mérsékelt
hangon beszélt, nem túlozta el, de nem is kisebbítette a háborúról elterjedt hí¬
reket, és inkább az általános rettegés miatt mutatkozott hajlandónak arra, hogy
még egy vezért vegyen maga mellé, nem pedig azért, mert veszélyben érezte
magát vagy az államot. (2) Egyébként — mondta -—, ha segítőtársat akarnak mellé
adni a háborúban, akivel hatalmát megosztja, hogyan is feledkezhetne meg